Знайдено 81 статтю
Російсько-український академічний словник 1924–33рр. (А. Кримський, С. Єфремов) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Быть – бу́ти. Для всех лиц един. и множ. ч. наст. врем. обычно употребляется є, єсть. [Хто ми є]. Но сохраняются в укр. яз. иногда ещё и старые формы: 2 л. ед. ч. н. вр. (сравнительно часто) – єси́. [Добре́ єси́, мій кобза́рю (Шевч.)]; редко 2 л. мн. ч. – єсте́ и 3 мн. ч. – суть. Срв. Существова́ть, Находи́ться, Име́ться. Быть чем, в качестве чего – бу́ти за що. [Бу́ти за сві́дка. Бу́ти за вчи́теля]. • Быть кем (в смысле профессии, постоянного занятия, состояния) выражается через глаголы на -ува́ти, -юва́ти – батькува́ти (быть отцом), учителюва́ти (быть учителем). • Быть может, чего доброго – бува́. • Может быть – мо́же, ма́бу́ть. • Как быть? – що роби́ти? як його́ бу́ти? • Так и быть – гара́зд, до́бре, неха́й так, сі́лькись. • Надо быть (надо полагать) – ма́бу́ть, мо́же, либо́нь, ма́бу́ть чи не так. • Должно быть – пе́вно, ма́бу́ть, ма́бу́ть чи не… [Він ма́бу́ть чи не ходи́в туди́ – он должно быть ходил туда]. • Стало быть – зна́чить, вихо́дить, о́тже. • Быть посему – так має бу́ти. • Быть после кого – поста́ти по ко́му. [Ма́ю все те зіста́вити дру́гому, хто поста́не по мені́ (Еккл.)]. • Как быть человек – як-слід люди́на. • Будь добр, бу́дьте добры – будь ла́ска, будь ла́скав, бу́дьте ласка́ві. • Да бу́дет – хай бу́де. • Бы́ло да сплыло – було́ та загуло́, було́ та за водо́ю пішло́. • Будь что бу́дет, была́ не была́ – що бу́де, те й бу́де. • Кто бы ни был – хоч-би хто́ був, хто-б був-не-був. [Хто-б був-не-був ба́тько, а все-ж він ба́тько (Свидн.)]. • Как бы там ни бы́ло, как бы то ни бы́ло, что бы там ни бы́ло – хоч-би що́ там бу́ло, бу́дь-що-бу́дь. • Не тут то бы́ло – та ба́, го́ді. • Чтоб тебя здесь не бы́ло – щоб твій і дух тут не пах, щоб тво́го й ду́ху тут не було́. • Пока ещё что бу́дет – по́ки там ще до чо́го ді́йдеться. См. ещё Бу́дет (довольно), Бу́дучи. |
Гла́вное – головне́, суть (р. су́ти). • Самое гла́вное – найголовні́ше, головна́ річ, головна́ суть. |
Мате́рия –
1) (вещество) мате́рія, речовина́, наді́б’я (-б’я). [Перемо́га ду́ха над мате́рією (Крим.)]; 2) (предмет, суть сочинения, речи) мате́рія, річ (р. ре́чи). [Взяв (він) найни́жчу мате́рію до оповіда́ння (Єфр.) Розмовля́ли про висо́кі мате́рії (Київ)]. • Сухая это -рия – суха́ це мате́рія (річ); нудна́ це річ; 3) мате́рія, (ткань) ткани́на, тка́нка, (красный товар) крам (-му), крам(н)ина́. [Крі́сла, обби́ті рябо́ю недорого́ю мате́рією (Н.-Лев.). Так краве́ць кра́є, як мате́рії вистача́є (Приказка)]. • Купить, набрать -рии – купи́ти, набра́ти, (о мн.) покупи́ти, понабира́ти мате́рії (кра́му). • Из (покупной фабричной) -рии – мате́р’яний, крамни́й. [Штани́ нове́нькі матер’я́ні (Тесл.)]; 4) (гной) гній (р. гно́ю), бруд (-ду), па́сока, мате́рія, ув. гноя́ка. [Чиря́к вели́кий, а гно́ю ма́ло (Номис)]. |
Російсько-український народний сучасний словник 2009– ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Російсько-український словник складної лексики С. Караванський, 2012 (чернетка) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
СУТЬ фраз. си́ла [в чём суть у чо́му си́ла]; по сути (говорити) ще до су́ті; по сути дела в су́ті ре́чі; по свое́й сути своє́ю су́ттю. |
ВХОДИ́ТЬ (у деталі) ще загли́блюватися, (з проханням) вдава́тися; входить во что става́ти чим [входить в привы́чку ставати зви́чкою]; входить в бли́зкие отноше́ния с зізнава́тися з ким; входить в быт набира́ти поши́рення, поши́рюватися; входить в де́йствие /входить в си́лу/ набира́ти чи́нности, става́ти чи́нним; входить в дове́рие к кому фаміл. лата́тися до кого; входить в долги́ позича́ти /док. назичати/; входить в зада́чу бу́ти части́ною мети́; входить в колею́ нормалізува́тися; входить в компа́нию пристава́ти до спі́лки; входить в чьи наме́рения ма́ти на́мір, бу́ти в чиїх на́мірах [э́то не входит в мои́ намерения я не ма́ю цьо́го́ на́міру, цьо́го́ нема́ в мої́х намірах]; входить в но́рму 1. нормалізува́тися, 2. узвича́юватися; входить в обы́чай /входить в привы́чку/ узвича́юватися; входить в обя́занности нале́жати до обо́в’язків; входить в подро́бности ще ціка́витися подро́бицями; входить в чьё положе́ние става́ти на чиє мі́сце, ціка́витися чиїми обста́винами, галиц. застановля́тися над чиїм стано́вищем; входить в пра́ктику /входить в обихо́д/ щора́з бі́льше практикува́ти; входить в ру́сло захо́дити в береги́; входить в си́лу (міцніти) вбива́тися в си́лу; входить в систе́му давно́ ве́сти́ся [э́то вошло́ в систему так давно веде́ться]; входить в соприкоснове́ние військ. захо́дити в конта́кт, зустріча́тися, галиц. зударя́тися; входить в соста́в нале́жати до скла́ду; входить в суть де́ла диви́тися в ко́рінь, загли́блюватися в суть ре́чі; входить с докла́дом доповіда́ти; входить с запро́сом вдава́тися із за́питом, зверта́тися із за́питом; входить с хода́тайством вдава́тися з клопота́нням; входя́щий що захо́дить тощо, зви́клий захо́дити, зму́шений зайти́, (куди) фраз. гість, прикм. вхідни́й, захо́жий, /баланс/ початко́вий, /нумер/ забут. вступни́й, /до складу/ (при)нале́жний, (в число речей) зане́сений, стил. перероб. зайшо́вши; входящий во что щора́з більш який [входящий в мо́ду щораз більш мо́дний]; входящий в быт поши́рюваний; входящий в дове́рие щора́з бі́льше дові́рений; входящий в зада́чу стил. перероб. як части́на мети́; входящий в колею́ унормо́вуваний; входящий в компа́нию нови́й спі́льник; входящий в обы́чай узвича́юваний; входящий в подро́бности ціка́вий до подро́биць; входящий в чьё положе́ние заціка́влений чиїми обста́винами, гото́вий згля́нутися на кого; входящий в пра́ктику /входящий в обихо́д/ щора́з бі́льше практико́ваний /поши́рений/; входящий в си́лу юр. = вступающий в силу; входящий в соприкоснове́ние = соприкасающийся, військ. гото́вий зіткну́тися; входящий в соста́в / входящий в число́/ нале́жний до скла́ду, нале́жний до числа́, (хто) (ді́йсний) член; входящий в суть де́ла знайо́млений із су́ттю речі; оста́вь наде́жду всяк сюда́ входящий зали́ш наді́ю, хто сюди́ захо́дить; |
ВОЙТИ́, про́чно войти гли́боко закорени́тися; войти в аза́рт загорі́тися душе́ю, розпали́тися, розгуля́тися, розвогні́ти, зайти́ в раж; войти в берега́ (про річку) убра́тися в береги́, верну́тися у свої́ береги́; войти в дру́жбу заприязни́тися; войти в колею́ зайти́ в но́рму; войти в конта́кт сконтактува́тися; войти в ми́лость запопа́сти ла́ски, підійти́ під ла́ску; войти в но́рму унормува́тися; войти в обыкнове́ние зайти́ в мо́ду; войти в обще́ние заспілкува́тися; войти во вкус 1. розсмакува́ти, добра́ти смаку́, 2. = войти в азарт; войти в плоть и кровь ста́ти пло́ттю і кро́в’ю; войти в положе́ние кого згля́нутися на кого /на чиї обста́вини/; войти в помещение образ. ступити на поріг чого; войти в раж упа́сти в па́сію, зайти́ в раж, (у бою) сві́та пе́ред собо́ю не ба́чити, сві́ту пе́ред собо́ю не ба́чити; войти в употребле́ние ста́ти на конве́єр; войти в чемода́н вмістити́ся у валі́зі; войти ма́ршевым стро́ем галиц. вмаршува́ти; разреши́те войти дозво́льте зайти́; ВОШЕ́ДШИЙ (до числа) зане́сений, (хто) оказ. прихожа́нин, ОКРЕМА УВАГА; вошедший в быт поши́рений; вошедший в дове́рие вже цілко́м дові́рений; вошедший в колею́ унормо́ваний; вошедший в мо́ду тепе́р мо́дний; вошедший в обихо́д галиц. удома́шнений; вошедший в обы́чай /вошедший в привы́чку/ узвича́єний; вошедший в плоть и кровь стил. перероб. ста́вши пло́ттю і кро́в’ю; вошедший в погово́рку /вошедший в посло́вицу/ ста́вши при́казкою /прислів’ям/; вошедший в положе́ние згля́нувшись на обста́вини; вошедший в роль призвича́єний до ро́лі; вошедший в си́лу с чи́нний з; вошедший в систе́му заве́дений; вошедший в суть де́ла ознайо́млений із су́ттю ре́чі /спра́ви/; вошедший в тради́цию оказ. затрадиці́єний; вошедший с хода́тайством подаве́ць клопота́ння. |
ЛИЦО́ живомовн. пи́сок, твар, негат. су́рло, мо́рда, марми́за, пи́ка; (будівлі) пе́ред, фаса́д, фронт, чоло́; (сукна) верх, лицьови́й бік; ПЕРЕН. зо́внішність, о́браз; (явища) суть, єство́, хара́ктер; (землі) по́ве́рхня; зменш. ли́чко, ли́ченько; лица́ нет на ком мов з хреста́ зня́тий хто, лиця́ не зна́ти на; лицо́м к лицу́ ще ніс-у-ні́с, о́чі-в-о́чі; знать в лицо зна́ти з лиця́; смотре́ть в лицо диви́тись у ві́чі; ви́деть по лицу́ ба́чити з оче́й; по лицу́ ви́дно з лиця́ зна́ти; пе́ред лицо́м 1. (кого) пе́ред очи́ма, 2. (чого) зустрі́вши що, галиц. в обли́ччі чого; ЛИ́ЦЯ що́ки. ЛИ́ЦЫЙ -ли́кий [темноли́кий], -ли́ций [білоли́ций, хитроли́ций]. |
ОСМЫ́СЛИВАТЬ ще осяга́ти ро́зумом, стара́тися збагну́ти, з’ясо́вувати собі́, пізнава́ти /розпізнавати, розга́дувати, розку́шувати/ суть; осмысливать се́рдцем и душо́й перепуска́ти крізь се́рце й ду́шу; осмысливающий що /мн. хто/ пізнає́ суть тощо, ста́вши з’ясо́вувати собі́, зда́тний збагну́ти суть, осми́слювач, для пізнаття́ су́ті, за́йня́тий пізнаття́м су́ті, прикм. пізнава́льний, усвідо́млювальний, осми́слювальний, розга́дувальний, розку́шувальний; осмысливающийся/осмысливаемый усвідо́млюваний, осми́слюваний, пізна́ваний, розга́дуваний, розку́шуваний, з’ясо́вуваний собі́, прикм. оказ. осяго́вий; |
ПРОНИКА́ТЬ реконстр. просяга́ти, прорина́ти, засяга́ти, фаміл. вла́зити, (углиб) сяга́ти вглиб, загли́блюватися /вгли́блюватися/, (куди) добува́ти, дістава́ти, продістава́ти, пробира́ти, інфільтрува́ти що, (про світло) просо́чуватися, сочи́ти, (про запах) пересяка́ти що, (про холод) наплива́ти, (про дим) ти́снутися; проника́ть во что (шукати суть) осяга́ти що; проника́ть взо́ром сяга́ти зо́ром, прозира́ти, пройма́ти /прошива́ти/ о́ком; проника́ть в суть дістава́тися (до) су́ті, доко́пуватися су́ті, осяга́ти суть; проника́ть мы́слью сяга́ти ду́мкою; проника́ющий/проника́емый що /мн. хто/ сяга́є тощо, мастак сягати, зда́тний промкну́тися /сягну́ти, осягну́ти/, прикм. прони́кливий, глибокося́жний, інфільтраці́йний, /про радіяцію, рану тощо/ глиби́нний, зала́зистий /улазистий/, реконстр. сягу́щий, ім. інфільтра́нт, складн. -прося́жни́й [легкопроника́ющий легкопрося́жни́й], пор. ПРОНИЦАЕМЫЙ; проникающий вглубь глиби́нний; проникающий в су́щность /проникающий в та́йны/ зда́тний збагну́ти суть /таємни́ці/; ПРОНИ́КНУТЬ ще діста́тися, продіста́тися, добу́ти, пролі́зти, фраз. проли́нути, втереби́тися, просота́тися, (крізь що) промкну́ти, (в душу) залі́зти і похідн.; проникнуть во что оказ. збагну́ти що; проникнуть взо́ром во что прогля́нути /прозирну́ти, прогле́діти/ що; проникнуть в тайники́ души́ залі́зти в ду́шу; прони́кший залі́злий /пролізлий/, прося́глий, втере́блений, просо́талений, промкну́тий, ОКРЕМА УВАГА |
СМОТРЕ́ТЬ уроч. зрі́ти, (мати думку) задивля́тися [как Вы смотрите на як Ви задивля́єтеся на], фраз. ба́чити [смотре́л? ба́чив?], (уперто /у що/) вту́плюватися; смотреть бессты́жими глаза́ми позича́ти оче́й у Сірка́; смотреть блужда́ющим взгля́дом води́ти /зи́ркати, ни́шпорити, перебіга́ти/ очи́ма; смотреть бу́кой диви́тися ба́сом /во́вком/; смотреть в зу́бы кому церемо́нитися з ким, потура́ти кому; смотри в о́ба диви́тися обома́; смотреть во́лком во́вком ди́хати; смотреть восхищённо диви́тися із зірка́ми в оча́х; смотреть в суть диви́тися в ко́рінь; смотреть за поря́дком гляді́ти ладу́; смотреть по сторона́м розгляда́тися на всі бо́ки; смотреть свысока́ диви́тися че́рез ве́рхню гу́бу; смотреть с за́вистью за́здрим о́ком погляда́ти, диви́тися за́здрими очи́ма, фраз. ковта́ти сли́ну; бо́льно смотреть се́рце боли́ть диви́тися; ко́со смотреть криви́м о́ком погляда́ти, фаміл. дави́ти косяка́, подава́ти косяки́; не смотреть за собо́й бу́ти неоха́йним ко́ло се́бе; смо́тришь вставн. диви́ся [и, смо́тришь, уже́ несу́т і, диви́ся, вже несу́ть]; смотри́! ще гляди́ но!; куда́ твои́ глаза́ смотре́ли? де твої́ о́чі були́?; смотри́ лу́чше! роззу́й о́чі!; смотря́щий 1. що /мн. хто/ ди́виться тощо, зади́влений, наці́лений очи́ма, зви́клий диви́тися, гляда́ч, стил. перероб. спрямува́вши по́гляд, складн. -о́кий [смотрящий с не́жностью ніжноо́кий], образ. в оча́х [смотрящий с укори́зной з до́кором в оча́х], 2. (за чим) що догляда́є що, покли́каний догляда́ти, догля́да́ч, нагля́да́ч, 3. що огляда́є, за́йня́тий о́глядом, огля́да́ч, 4. (куди /про вікно/) що вихо́дить, (про жерло) пове́рнутий, фраз. з ви́глядом на [смотрящий на реку́ з ви́глядом на рі́чку]; смотрящий в ко́рень зади́влений у ко́рінь; смотрящий в моги́лу вже на Бо́жій доро́зі, земле́ю па́хне від кого; смотрящий в о́ба сторожки́й, пи́льний; смотрящий во все глаза́ сте́жачи в чоти́ри о́ка; смотрящий во́лком з во́вчим по́глядом; смотрящий глаза́ми кого на что схи́льний /зму́шений/ диви́тися чиїми очи́ма на що; смотрящий други́ми глазами наста́влений диви́тися по-і́ншому; смотрящий за собо́й оха́йний ко́ло се́бе; смотрящий медве́дем з вовкува́тим по́глядом; смотрящий невооружённым гла́зом стил. перероб. розгляда́ючи го́лим о́ком; смотрящий по сторона́м 1. зади́влений на всі бо́ки, 2. роззя́ва; смотрящий пра́вде в глаза́ зда́тний гля́нути пра́вді в о́чі; смотрящий свысока́ із зве́рхнім /згі́рдним/ по́глядом; смотрящий сентябрём похму́рий, як ніч; смотрящий с за́вистью заздроо́кий, за́здрий; смотрящий сквозь па́льцы недба́лий, недба́ха; смотрящий сме́рти в глаза́ зви́клий ходи́ти ко́ло сме́рти; смотрящий с наде́ждой з наді́єю в оча́х; смотрящий с недове́рчивостью з недові́рою в оча́х; смотрящий со свое́й колоко́льни зви́клий мі́ряти на свою́ мі́рку /копи́л/; смотрящий с умиле́нием розчу́лено зади́влений; смотрящий тре́звыми глаза́ми з твере́зим по́глядом; вперёд смотрящий зади́влений впере́д; ко́со смотрящий із ско́шеним по́глядом, кривоо́кий, стил. перероб. скоси́вши о́чі; пор. глядящий; ПОСМОТРЕ́ТЬ, ко́со посмотреть гля́нути криви́м о́ком; лю́бо посмотреть! фраз. Ви б ба́чили!, ти б ба́чив! [конь – лю́бо посмотреть! кінь – ти б ба́чив!]; (а там) посмотрим (а там) ви́дно бу́де; |
СМЫСЛ ще суть, су́тність, єство́, квінтесе́нція, вну́трішня приро́да, раціона́льне зерно́, фраз. ко́рінь, душа́, си́ла, поня́ття [в широ́ком смысле в широ́кому поня́тті]; без смысла без глу́зду; нет смысла нема́ ра́ції; в буква́льном /положи́тельном, отрица́тельном/ смысле буква́льно /позити́вний, неґати́вний/; в не́котором смысле до де́якої мі́ри, де́якою мі́рою, укр. сказа́ти б [он, в не́котором смысле, и́дол він, сказа́ти б, і́дол], тро́хи [в не́котором смысле врач тро́хи лі́кар]; в э́том смысле під цим о́глядом; по смыслу (за) змі́стом. |
УЛА́ВЛИВАТЬ (думку) вга́дувати, розпізнава́ти, (рух) фіксува́ти, (звуки /з безлічі/) розслуха́ти; улавливающий що /мн. хто/ ло́вить тощо, зда́тний спійма́ти, на́вчений схо́плюваний, лове́ць, уло́влювач, розпізна́ва́ч, прикм. розпізнава́льний, уло́влювальний, схо́плювальний, відчува́льний, розслу́хувальний, образ. ма́ючи хист вга́дувати, складн. -лов [улавливающий зву́ки звуколо́в]; улавливающий взгляд схопи́вши по́гляд; улавливающий за́пах зда́тний відчу́ти за́пах; улавливающий звук (з безлічі) розслуха́ч, прикм. розслухо́вий; улавливающий моме́нт зда́тний ви́брати моме́нт; улавливающий смысл зда́тний ухопи́ти зміст /суть, сенс/; улавливающийся/улавливаемый ло́влений, уло́влюваний, схо́плюваний, відчу́ваний, розпізна́ний, розслу́хуваний; |
Російсько-український словник 1930р. (О. Ізюмов) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Суть – су́ть, -ти, су́тність, -ности. |
Существо –
1) істо́та, -ти; 2) (суть) суть, -ті, су́тність, -ности. По существу – по су́ті. |
Сущность – суть, -ти, су́тність. |
Ядро –
1) ядро́, -ра́, зерно́, -на́; 2) (пушечное) ядро́, -ра́; 3) (сущность) суть, -ті, су́тність, -ности. 4) (анат.) яйце́, -ця́. |
Російсько-український фразеологічний словник 1927р. (В. Підмогильний, Є. Плужник) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Главный – головний; найстарший; чільний. Главное – головне. Самое главное – найголовніше; головна річ; суть. |
Существо – істота; суть. Высказываться по существу – висловлюватись до діла. |
Сущность – суть. В сущности – по суті; властиво. |
Російсько-український словник сталих виразів 1959р. (І. О. Вирган, М. М. Пилинська) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Суть
• Не в том суть – не втім (не втому) суть; не в тім (не в тому) сила. • По сути дела – по суті справи (діла); до суті справи (діла). • [Это] не суть важно (разг.) – [Це] не має ваги (значення); [це] не важливе (не важно). |
Войти
• Войдите в моё (его…) положение – станьте на моє (його…) місце; (іноді) згляньтесь на моє (його…) становище; згляньтесь на мене (на нього…). [Треба було знати все життя її, зрозуміти душу, вдачу її, стати на її місце… Яновська.] • Войти в азарт – розпалитися (запалитися, розогніти); увійти в азарт. • Войти в голову, в мысль – спасти на думку (на мисль). • Войти в доверие к кому – увійти в довір’я чиє (в довіру чию); здобути довір’я чиє (довіру чию). • Войти в дружбу с кем – задружити (заприятелювати, заприязнитися) з ким. • Войти в ежедневный обиход – увійти в щоденний ужиток; (іноді) узвичаїтися. • Войти в курс дела – збагнути суть справи; розібратися в суті. • Войти в лета – дійти дозрілого віку; дійти мужніх (дозрілих) літ; дійти [до] літ; (образн.) убитися в колодочки (у пір’я). • Войти в мысль чью – збагнути думку чию. • Войти в обычай – увійти в звичай; узвичаїтися; повестися. • Войти в пословицу, поговорку – стати прислів’ям, приповідкою, приказкою; (іноді) підійти під прислів’ям, приповідкою, приказкою; (іноді) підійти під прислів’я. • Войти в привычку – стати звичкою (звичаєм). • Войти в работу – призвичаїтися до роботи; утягтися в роботу; обвикнути з роботою. • Войти в разум (разг.) – набути (набратися) розуму; порозумнішати. • Войти в свою, новую, обычную колею – увійти в свою, нову, звичайну (звиклу) колію; стати на свою, на нову, на звичну (звиклу) колію (путь). • Войти в сделку с кем – укласти угоду з ким; умовитися з ким; (негат.) змовитися з ким. • Войти в силу – убитися в силу (у потугу); употужніти; зміцніти; змогутніти. [Я корюся, поки у силу та в потугу вб’юся. П. Куліш.] • Войти в сношение с кем – зав’язати зносини (стосунки) з ким, зайти в стосунки (у зв’язки) з ким; (іноді) накрадати з ким; (згруб.) полигатися (злигатися) з ким. • Войти в строй – стати до ладу. • Войти с боем – боєм увійти. • Закон вошёл в силу – закон набрав сили (чинності). |
Вопрос
• Возникает вопрос – постає (іноді виникає) питання. • Вопрос выяснен – справу з’ясовано. • Вопрос не в этом – не про це йдеться, про це не йдеться; не про це мова мовиться; річ не в цьому; (книжн.) не в цьому питання. • Вопрос состоит в том, что… – річ у тім, що…; питання полягає в тому, що… • Вопрос ставить, поставить – ставити, поставити питання; запитувати, запитати (питати, спитати). • В этом гвоздь, стержень вопроса – у цьому суть (зерно, ядро) питання. • Задать вопрос – поставити (за)питання; дати запитання; спитати. • Задать трудный вопрос кому – задати важке питання; загнути карлючку кому. • Задаться вопросом – поставити собі питання. • Наболевший вопрос – пекуче питання (пекуча справа). • Не предрешая этого вопроса – не розв’язуючи наперед цієї справи. • Неразрешимый вопрос – питання, що не надається до розв’язання; нерозв’язане питання. • Обращаться, обратиться с вопросом к кому – удаватися, удатися (звертатися, звернутися) до кого з (за)питанням. • Оставить под вопросом что – лишити нерозв’язаним що. • Остаться под вопросом – лишитися (зостатися) нерозв’язаним. • По вопросу о чём – у справі чого. • Поднимать, поднять, возбудить вопрос – зняти, порушити питання; піднести питання. [Гулак-Артемовський один з перших порушив питання про підневільне існування селянства… Грабовський.] • Ряд вопросов – низка (ряд) питань. • Ставить, поставить вопрос ребром – ставити, поставити питання руба. [Маршалок поставив питання руба. Тулуб.] • Стержневой вопрос – суттєве (стрижневе) питання. • Текущий вопрос – поточне питання (поточна справа). • Узловой вопрос – вузлове (кардинальне) питання. • Что за вопрос? (разг.) – про що ви питаєте?; про що ти питаєш?; яке може бути питання? • Что касается этого вопроса… – щодо цієї справи… • Это ещё вопрос, это ещё под вопросом – це ще питання; це ще непевне; це ще сумнівна (непевна, спірна) річ. • Это совсем другой вопрос – це зовсім інша річ (справа); це зовсім інше питання. |
Гвоздь
• В этом гвоздь всего (перен.) – це — основа всього; це — головне (основне); у цьому суть (зерно, ядро). • Гвоздём в голове засесть – запасти (засісти) в голову [як (мов…) цвях]; уроїтися [в голову]. [Засіла мені Олена в голові, мов цвяшок!.. Кропивницький.] • Гвоздь сезона (концерта) – окраса сезону (концерту). • И никаких гвоздей – і (та й) край; та й годі. [Я так гадаю, — палко крикнув він, — що треба прийняти їх до цеху — і край. Тулуб.] |
Главный
• Главное дело – головна (найголовніша) річ; головне. • Главным образом, преимущественно – головним чином (побитом); головно (головне); переважно; найбільше; здебільшого (здебільша). [Ми переважно звертали увагу на стан озимини. Прус. Він читав найбільше романи. Прус.] • Самый главный, главнейший – (що)найголовніший. • Это самое главное – це (що)найголовніше; це головна (найголовніша) річ; в цьому головна суть. [Справа налагоджується. Аби умовитися з цехами. Це найголовніше, але й найскладніше. Тулуб.] |
Зарывать
• Вот где собака зарыта (разг.) – так от у чім сила (суть); ось де притичина. Видно, де дно. Пр. • Зарывать, зарыть талант в землю – закопувати, закопати талант (хист) у землю; занапащати, занапастити талант (хист). |
Корень
• В корне – [Геть] цілком (зовсім); (іноді) у корені. • Вырвать с корнем что – вирвати з корінням що: викоренити (про багатьох повикорінювати) що. • До корня (в корень) истребить кого, что – до кореня (до накоренку, упень, дощенту, до ноги) знищити (винищити, повинищувати) кого, що. • Корень учения горек, а плоды его сладки – учитися гірко, а знати солодко. Пр. Корінь науки гіркий, а плід смачний. Пр. Без муки нема науки. Пр. Доки не намучиться, доти не навчиться. Пр. Хто хоче багато знати, тому треба мало спати. Пр. Поки не впрієш, доти не вмієш. Пр. Працюй гірко, а з’їси солодко. Пр. Не терши, не м’явши, не їсти калача. Пр. • Краснеть, покраснеть до корней волос – червоніти, почервоніти по саме волосся (по самісінькі вуха). • На корню – на пні; в накоренку. • Пресечь в корне что – знищити в зародку (при корені) що. • Пускать, пустить корень, корни (перен.) – пускати, пустити корінь, пускати, попускати коріння; укорінятися (укорінюватися), укоренитися; закорінятися (закорінюватися), закоренитися. • Смотреть, глядеть в корень (перен.) – дивитися в корінь [речей]; сягати в суть [речей]. • Уходит корнями во что – сягати (засягати) далеко в що; (іноді) мати коріння своє в чому. |
Омега
• Альфа и омега чего (перен. книжн.) – альфа і омега чого; суть чого; найголовніше чого; початок і кінець чого. • От альфы до омеги (перен. книжн.) – від альфи до омеги (від а до я); від краю до краю; від початку до кінця. |
Сила
• Брать, взять (забирать, забрать) силу – набувати, набути (набиратися, набратися) сили; брати, узяти силу (міць). • Быть в силах (в силе), не в силах (не в силе) – здужати (здолати, примогти, змагати), не здужати (не здолати, не змагати); мати змогу (спромогу, силу), не мати змоги (спромоги, сили); спроможним, не спроможним бути. • В меру, по мере сил – у міру сили; по змозі; що сила зможе [чия]; (іноді) як посилля. • В полную силу работать – на всю силу (снагу, з усієї сили, снаги) працювати; скільки сили (снаги) працювати. • В силу (устар. разг.) – насилу; у силу (силу у силу). • В силу вещей, силою вещей, в силу обстоятельств (устар.) – через обставини; силою обставин; зважаючи на обставини; з огляду на обставини. • В силу привычки – через звичку; призвичаївшись. • Вся сила в том, что… – [Уся] сила (суть) у тому, що… • Входить, войти в силу (о законе) – набувати, набути (набирати, набрати) сили (чинності); ставати, стати чинним. • Выше чьих сил что – над (понад) чиї сили що. • Где силой взять нельзя, там надобна ухватка – треба розумом надточити, де сила не візьме. Пр. Де сила не може, там спритність поможе. Пр. Як сили не стає, берися за розум. Пр. • Изо всех сил (силы) – з усієї сили; чимдуж; якомога. • И сила уму уступает – перед розумом і сила в’яне. Пр. І сила перед розумом никне. Пр. • Набираться, набраться сил – убиратися, убратися (убиватися, убитися) в силу (в потугу); (іноді) употужнюватися, употужнитися. • Не в силах кто – не має сили хто; несила (неспромога) кому. • Не в этом сила – не в цьому сила (суть, сенс). • Не по силам кому (устар.) – не в силах кому; не до снаги кому; несила кому; не під силу кому; бракує сили (мочі) кому; не здужає (не подужає) хто. • Нет силы терпеть что – нема(є) сили (снаги) терпіти що; несила терпіти що. • Никакими силами – жодним (ніяким) способом (чином, побитом, робом). • Он ещё в силах, в силе – він ще здужає; він ще при силі; він ще має силу. • Ослабевать силами – підупадати на силі (на силах). • От силы – щонайбільше. • Сверх сил чьих – (по)над силу чию. • Своими (собственными) силами – своїми (власними) силами; самотужки. • Сил [моих] нет; не достаёт сил (силы) – несила [мені]; снаги не стає. • Сила солому ломит – сила солому (силу) ломить. Пр. Де сила, там і міць. Пр. • Терять, потерять силу – втрачати, втратити силу; збувати, збути (знебувати, знебути) силу; знесилюватися, знесилитися; (про закони) утрачати, утратити силу (чинність). • Употреблять, употребить [все] силы – докладати, докласти [всіх] сил; класти, покласти [усі] сили (усю силу). • Через силу (делать что-либо) – над (понад, через) силу; (іноді) (по)над міру. • Что есть силы (сил) – щосили (щосила); з усієї сили; щодуху; чимдуж. • Чувствовать себя в силах – чутися (почуватися) на силі. |
Російсько-український словник з інженерних технологій 2013р. (Марія Ганіткевич, Богдан Кінаш) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
су́щность су́тність,-ности, суть,-ті |
Словник українсько-російський 1927р. (А. Ніковський) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Істо́та –
1) существо; 2) суть. |
Си́ла –
1) сила. • Си́лою – насильно. • Си́лу взя́ти – приобресть власть. • У си́лу вбива́тися – входить в сипу, укрепляться. • В си́лу – едва, еле. • Си́лу в си́лу – едва-едва. • На си́лу, на превели́ку си́лу – с трудом, с величайшим трудом. • Над си́лу – сверх сил. • Через си́лу – а) против желания; б) сверх сил. • Од си́ли (два́дцять) – самое большое (двадцать). В чім си́ла – в чем суть, в чем дело. • Як си́ла – по мере возможности. • Зна́ти в чому си́лу – знать в чем толк. • Небе́сна си́ла – ангелы. • Нечи́ста си́ла – чорт. 2) много, множество. • Си́ла силе́нна лю́ду – масса людей. • Під, попід си́лу – под мышки. • Набира́ти, набра́ти си́ли – войти в силу (о законе). |
Російсько-український словник ділової мови 1930р. (М. Дорошенко, М. Станиславський, В. Страшкевич) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Суть – суть, суття; говорить по сути дела – говорити (в су́ті); до суття спра́ви. |
Существо (суть) – суття, суть (-ті); с. дела – суття спра́ви; высказываться по -ству (дела) – висло́влюватися до суття, до су́ті; отчетность по -ву – посу́тня зві́тність; решение по -ву – вирок у сутті́ (у су́ті) спра́ви. |
Сущность – суть, суття; в -сти говоря – вла́сне ка́жучи; в -сти дела лежит ошибка – в самі́й су́ті спра́ви є помилка. |
Правописний словник 1929р. (Г. Голоскевич) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
бу́ти, єси́ (старе), є, єсть, суть; був, була́, були́; бу́ду, бу́деш, бу́де, бу́дуть; будь, бу́дьмо, бу́дьте |
суть, су́ті, -ті, -ттю |
трясти́(ся), -су́(ся), -се́ш(ся), су́ть(ся); тря́сся, трясла́ся, -сли́ся |
Словарь української мови 1909р. (Б. Грінченко) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Бу́ти, єсьм, єси́, єсть и є, єсьмо́, єсте́, суть, прош.: був, була́, було́, гл.
1) Быть, существовать. Ти єси син мій. Єв. Мт. І. 11. Їдь, кобило, хоть єсь три дні не їла. Ном. № 9989. Дурень їсь, Гриню. Ном. № 8563. Єсть карії очі — як зіроньки сяють. Шевч. 133. Не єсть ти мені сестра, а єсть ти мені ворог. Рудч. Ск. І. 124. Не єсть то нас, братця, яничарські кулі в полі постріляли, єсть то нас отцевські й матчини сльози.... побивали. Мет. 439. Єсть у тебе гроші? Єсть де сісти, та нікому їсти. Ном. № 741. Не є кому та донести до милого вісти. Гол. III. 391. Було б не рубати зеленого дуба, було б не сватати, коли я не люба. Нп. Як би знала, що покине, — була б не любила. Шевч. Станемо якось бути на світі, — хоч не жити, дак бути. Г. Барв. 395. Було, та загуло. Був, та нема. 2) — за. Быть чѣмъ, въ качествѣ чего. Бути за свідка. 3) — в бо́ці. Выть въ сторонѣ. Зміев. у. См. ниже: бу́ти в о́ці. 4) — в гніву́ з ким. Быть въ ссорѣ, сердиться. Одже я буду в гніву з тим або з другим. НВолын. у. 5) — в квіту́. Цвѣсти. НВолын. у. 6) — в о́ці. Быть на глазахъ. Тобі добре: ти в боці, а я що раз ув оці, то мені й докоряє, як що не так. Волч. у. 7) — за ві́домом. Быть въ извѣстности. 8) — з ким. а) Быть съ кѣмъ. Я був там з братом. б) Видѣться и говорить съ кѣмъ. А вже були-сте з батюшкою, коли казав ховати буде? Каменец. у. 6) — їде́н дух з ким. Жить душа въ душу съ кѣмъ нибудь. НВолын. у. 10) Будь ла́ска, будь ла́скав. Пожалуйста. Ви ж, будь ласкав добродію,.... роспрягайте коній. Рудч. Ск. II. 151. 11) Будь, будь-лі. Нибудь (неопр. част.). Та наклади будь-лі якою, аби вбив козирем. Канев. у. Будь-лі хто надіне свиту, то гарно й дивиться. Канев. у. Будь-лі де. Желех. Будь-хто. Кто, что нибудь. Вх. Зн. 4. 12) Здоров був, була! Здравствуй! Здорова була, дівчино моя! Мет. 71. |
Вартівни́к, -ка́, м. Сторожъ, караульный, часовой, конвойный. Він був.... економом в с. Л. і вечером пішов на тік подивитись, чи є вартівники. Драг. 58. То певне добрий пройдисвіт, що аж два вартівники з ним ідуть. Каменец. у. Ум. Вартівничо́к, вартівни́ченько. Суть бо в мене два вартівниченьки, будуть вартувати мої кониченьки. Pauli. См. Вартник, вартовий, вартовик, вартовничий. |
Вере́ня, -ні, ж. Маленькая верета. Kolb. І. 69. Ум. Вере́н(ь)ка. У нас не суть веренки, лем тоненькі плахотки. Гол. IV. 407. |
Домізкува́тися, -ку́юся, -єшся, гл. Додуматься, сообразить. Домізкувалися, що у вдови Загірньої суть не один син, а іменно... два. К. |
ІІ. Же́рдя, -дя, с. соб. Жерди. Поклав же жердя все срібнеє. Грин. ІІІ. 11. Суть то росохи, на росохах кадовбець, на кадовбці драбинка, на драбинці гірка, а на гірці жерддя, по тім жерддю дикі пташки літають, але крилець не мають. (Загадка на человѣка, жердя — волоса). Ном. с. 297, № 220. |
Задвоя́кий, -а, -е. Двухъ родовъ. Астряби суть задвоякі: астряб великий і малий. Вх. Лем. 415. |
Заклебу́чений, -а, -е. Загнутый, закривленный. Шух. І. 284. Носи (у постолах,) суть завше менше або більше догори заклебучені. Шух. І. 121. |
Кінни́ця, -ці, ж. Конюшня. Коники іржуть у кінниці. Нп. Ум. Кінни́чейка, кінни́ченька, кінни́чка. Коничка вставте до кінничейки. АД. І. 37. Коники возьте до кінничейки. Гол. II. 82. Суть в вас коники у три кіннички. Гол. II. 3. |
Пантли́чка, -ки, ж. Петля изъ тесьмы. Красна застава, красна, як зоренька ясна: суть по ній пантлички, як на небі звіздочки. Гол. IV. 423. |
Послу́га, -ги, ж.
1) Услуга, служеніе, услуженіе. Мир. ХРВ. 59. Не в золотій писі земної жизни суть, а в праці праведній, у послузі народу. К. Дз. 181. Дам тобі молока, а старшого сина на послугу. Рудч. Ск. І. 139. Господь йому дав меч свій на послугу. К. Іов. 91. 2) Слуга. Не втішайся, мати, мною, не буду ті послугою. Гол. І. 173. Годував дитя не рік, не чотирі, а оддав дитя не дня, не години, людям послуга, а мені на серці туга. Рк. Макс. Ум. Послу́жка. Свекор каже: невістко моя, свекруха каже: послужко моя. Чуб. III. 282. |
Си́ла, -ли, ж.
1) Сила, мочь, могущество, преобладаніе, власть, значеніе. Ніякою силою не одоліє. ЗОЮР. Божа воля, Божа й сила. Ном. № 21. Голубчики, каже, не наша сила. ЗОЮР. І. 71. Як ще були козаки у старосцини Солтикової, то вже було без його не пійдуть гряничиться, бо не їх буде сила. ЗОЮР. І. 109. Си́лою. Насильно. Людей гонили силою на присягу, то й батько присягав на унію. ЗОЮР. І. 137. Си́лу взя́ти. Приобрѣсть власть. У си́лу вбива́тися. Входить в силу, укрѣпляться. В-си́лу. Едва, съ трудомъ, еле. Кінь у-силу йде. Грин. II. 55. В-силу бідолахи втекли од його. МВ. I. 151. Си́лу-в-си́лу. Едва, съ большимъ трудомъ. Як я молодою бувала, по 40 вареників їдала, а тепер хамелю, хамелю – силу-у-силу 50 іззіси. Ном. № 8146. На-си́лу, на превели́ку си́лу. Съ трудомъ, с величайшимъ трудомъ. Над си́лу. Сверхъ силъ. Че́рез си́лу. Противъ желанія, принуждая себя; сверхъ силъ. Через силу п’є горілку. Роблю через силу. МВ. II. 14. Од сили. Самое большое. Цим чоботям од сили три карбованці ціна. Кролев. у. В чім си́ла? Въ чемъ суть? в чемъ дело? Не в тім сила, що кобила сива, а в тім, що не везе. Ном. № 7221. Зна́ти в чому́ си́лу. Знать в чемъ толкъ. Розумний чоловік і в конях силу зна. Греб. 382. 2) Небе́сна си́ла. Ангелы. Нечи́ста си́ла. Дьяволъ, чортъ. 3) Много, множество. Там була людей велика сила. Худоби в його сила. Грин. III. 226. Ще більша сила відьом налетіла у хату. Грин. I. 67. 4) Під си́лу, попід си́лу. Подъ мышки. Ой узяли Парасуню попід обі сили, повели ю за Станислав та й там повісили. Гол. I. 58. Ум. Си́лка, си́лонька, си́лечка, си́лочка. Чуб. V. 875. МВ (О. 1862. Ш. 44). Бери, синочку, скільки силочка зможе. КС. 1883. ІІ. 381. |
Словник української мови 1927-1928рр. (Б. Грінченко, вид. 3-тє, за ред. С. Єфремова, А. Ніковського) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Бу́ти, єсьм, єси́, єсть и є, єсьмо́, єсте́, суть, прош.: був, була́, було́, гл. *11) Бу́дьте ласка́ві. Будьте добры, пожалуйста. Сл. Нік. *14) Будь-яки́й. Какой-бы ни был, безразлично какой. Взяли його до себе: нехай буде в хаті будь-який робітник. Принеси сюди кілька будь-якого. Крим.*16) Будь-що-будь. Как бы ни было. *17) Будь-що́, що-бу́дь. Что-нибудь. *18) Бува́, безл. а) Случается, случится. Як ото вийдеш, бува, на поле, то так думки тебе й обсядуть. б) Чего доброго, пожалуй. Чи не сказивсь ти, бува, чоловіче добрий? Звен. у. Ефр. |
Російсько-український словник військової термінології 1928р. (С. та О. Якубські) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Сущность — суть, -ти. |
Вебсловник жіночих назв української мови 2022р. (Олена Синчак) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
китаї́стка, китаї́сток; ч. китаї́ст фахівчиня з китаєзнавства. [«Іншими словами, це популярні на той час творчі вечірки, які мали дуже велику суспільну цінність не лише при імператорському дворі, а й при князях тощо»,— розповіла «УМ» кураторка виставки Марта Логвин, китаїстка, провідна наукова співробітниця відділу мистецтва країн Сходу Музею Ханенків. (День, 22.07.2015). Китаїстка та китаєзнавець Марта Логвин пропонує одночасно вивчати китайську мову та уважно розглядати кожну роботу, бо суть побажання захована у деталях. (Україна молода, 2013).] див.: китаєзна́виця, синологи́ня Словотворчість незалежної України. 2012-2016: Словник / Уклад. А. Нелюба, X., 2017, с. 183. |
страхува́льниця, страхува́льниць; ч. страхува́льник 1. та, хто страхує себе або своє майно. [Суть спору полягає в тому, що 9 лютого 2016 року до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» надійшла заява від страхувальниці про настання події, що має ознаки страхової <…> (kievskiysud.od.ua, 15.05.2020).] 2. та, хто оформляє і продає страхівку. – На апокаліптично безлюдному й закритому через пандемію прикордонному переході Домачево страхувальниця Лілія розповідає, що закриття кордонів стало для неї сильним ударом. (Громадське ТБ, 07.01.2021). див.: страхі́виця Словник української мови: в 11 томах, Т. 9, 1978, с. 757. Російсько-український академічний словник 1924–33рр. (А. Кримський, С. Єфремов.) |
Словарь росийсько-український 1893–1898рр. (М.Уманець, А.Спілка.) ![Вгору](/sites/default/Dict/img/navigate-up.png)
Суть = істо́та, і́сте, суть, суття́. — Шевченко переняв в себе усю істоту сьвітогляду народнього. Кн. — Силою самого суття її иньчою не можна їй бути. Пр. |
Бѣльмо́ = більмо́ (С. Ш.), ска́лка (С. З.), полу́да. (Останнє, здаєть ся, тільки в знач. Cataracta, а перші два і в знач. Leucoma.). — З білого ока слїзу спиває, тьму заклинає, більмо зганяє. н. зам. — Злизав біле більмо, понїс на очерета, на болота. н. зам. — Іздив у Київ, там Караваєв зняв полуду. С. Ніс. — Як сказав він, так наче полуда з очий спала. — Хоч і ясно зоря сьвітить, не всї видять люди, ой суть такі межи ними, що мають полуди. н. п. — Бѣльма, бѣ́льмы = очі, баньки́. — Чого ти витріщив баньки? — Какь бѣльмо́ на глазу́ = як сіль в о́цї. — Став ся йому, як сіль в о́цї. |
Вѣ́рный = ві́рний; пе́вний; щи́рий; справедли́вий, дїйсний. — Вірний переклад. — Через письмо аби сьвідки, а то суть найпевнїйшіе доводи. Ст. Л. — Бувай здоров із тїєю, котору кохаєш, а від мене щирішої по віки не знайдеш. н. п. — Справедлива думка. — Прийшла певна звістка. — Щирий приятель. |
Неуваже́ніе = непова́га (С. З.), знева́га (С. Аф.). — Бо для того, що таковиї роботи роблять, суть в неповазї. Б. Н. — Я доводила, яка зневага для людей — бійка, а тим паче різками. Кн. |
Обя́занность = обовя́зок (С. Жел. Л.), пови́нність. — В чім царська величність, в чому суть підданих обовязки. Ст. Г. — Счита́ю свое́ю обяз́анностью = ма́ю (або: вважа́ю) за обовя́зок. |
Передвижно́й = рухо́мий, пересувни́й, походя́щий. — Сьвя́та суть двоякії: рухомиї, котрі переміняють ся кождого року, і не рухомиї, котрі кождого року в один день припадають. Б. Н. — Походящий стіл, а не вкопаний у землю. Чайч. Хар. |
Пра́здный = 1. поро́жнїй, ваканцьо́вий (C. З.). — Порожнє місто. — Ваканцьова земля. 2. гуля́щий (С. Аф. З. Л.), порожну́ючий (Ст. Л.). — На потїху гулящим людям. К. X. — Цигане суть люди не потребниє і порожнуючиє. Ст. Л — Пра́зднымъ быть, пробы́ть = 1. порожнюва́ти (С. З.), вакува́ти, провакува́ти. 2. байдува́ти, ба́йдики би́ти (С. Аф.), гуля́ти, марнува́ти, пробайдува́ти, байдикува́ти, пробайдикува́ти. — Покинь, Байдо, байдувати! н. п. — Нїчого не робить, байдики бъє. С. Аф. — Д. ще під сл. Баклу́ши бить. |
Предше́ствовавшій, предше́ствующій = переду́щий (С. Л.), попереднїй (С. Жел.). — Сї слова натякають на довгий попереднїй период громадської еволюциї. Зап. — Такі думки противні суть давнїшим його поглядам, виказаним в попереднїх його писаннях. Огон. |
Пятно́ = пля́ма (С. З. Л.), змазь (С. З.), ця́та, ця́тка (С. З.), в оці — коси́цї. — Въ пя́тнахъ = плямови́тий, плями́стий. — Вы́весть пя́тна = повибавля́ти пля́ми. — Нестертою плямою темною лягли вони на дорогу нам памьять. Кн. — Зане і в самім сонцю суть змазї. С. З. |
Су́щность = і́стность (С. Жел.), суття́, суть, істо́та, і́сте. — Суття́ життя людського єсть лихо. Кн. Д. ще під сл. Суть. |
Тро́пикъ = зворо́тник. С. Жел. — Найважнїйші рівнолежники суть: два зворотники, від рівника на 231/2° віддалені. Зем. |
Ядро́, я́дрышко = 1. зе́рно́, зерни́на, зе́рнятко, зере́нце, кі́стка, кі́сточка. — Як зерно в горісї. н. п. — Їж ягоди, та тільки кісточки викидай. 2. ядро́, ку́ля гарма́тна. 3. яйце́, частїше мн. яйця (у самцїв). 4. суть, суття́, і́сте, істо́та (змісту якого писання). |
Помилка в тексті? Виділіть і натисніть Ctrl+Enter, або напишіть на github. Дякуємо.
Клавішні скорочення: виділіть слово і натисніть:
• Ctrl+Shift+1 — пошук на r2u.org.ua «Російсько-українські словники»
• Ctrl+Shift+2 — пошук на e2u.org.ua «Англійсько-українські словники»
• Ctrl+Shift+3 — пошук на sum.in.ua «Академічний тлумачний словник української мови»
• Ctrl+Shift+4 — пошук у корпусі «ГРАК» (на сайті корпусу можна шукати лему, фразу, словоформу або сполуку)